Иако је је дизајниран да што ближе опонаша прави М1911, то је ипак само одлична справица за забаву и веома је употребљива до 15 метара
![1596188130_sig-22.jpg](/cache/images/0/1/7/d/7/017d7994d784c34212f684cf336c3ddd1c9ffb93.jpg)
Стрељаштво представља скуп хоби и још скупљи спорт. Ако негде може да се уштеди, као што је коришћење јефтине муниције у калибру .22 ЛР у замену за .45 АЦП - зашто да не. Обично се каже: гађање је гађање, битно је да се тренира. Да ли је и у којој мери то истина?
Конверзија оружја у калибар .22 ЛР
![](/storedImages/2020_07/31/1596188130_sig-4.jpg)
Метак .22 ЛР је у употреби од 1887. године и свакако је најраспрострањенији метак данашњице. Не изненађује чињеница да у истом калибру постоје оружја скоро сваког система функционисања и облика. Распрострањеност малокалибарског метка, разлог је што постоје конверзије популарног оружја баш за ту муницију. Идеја иза конверзије је да пружи стрелцу услове за јефтиније тренирање, уједно са мање праска и трзаја.
Прочитајте још: Кад је оштрина значила живот
У случају полуаутоматских пиштоља, конверзија се најчешће своди на замену комплетног склопа навлаке (укључујући цев, повратну опругу, извлакач) и оквира за муницију. Неке од популарних конверзија у .22 ЛР су ЧЗ 75 Кадет и конверзије пушака на бази АР15 платформе. Конструктори се понекад одлуче за дизајнирање комплетног пиштоља-реплике у калибру .22 ЛР, који функцијом и изгледом опонаша оригинално оружје.
Неке реплике су пуне величине, а неке су циљно умањене, делом ради уштеде у материјалу, делом због циљне групе стрелаца - јуниори који тек почињу да уче да гађају, па им оружје мањег формата боље одговара. Тестирали смо реплику модела 1911 у размери 1:1, пројектована да стрелцу омогући тренинг и манипулисање оружјем као и изворни модел.
Реплика култног модела
Непролазни дизајн 1911 лепо лежи и на моделу у калибру .22 ЛР, Бранко ТРИФУНОВИЋ
Иако на тестираном пиштољу пише “СИГ Сауер”, оригинални произвођач је немачка фирма ГСГ (“Герман Спорт Гунс”), позната на тржишту по репликама популарног оружја у калибру .22 ЛР. Вероватно су челници “СИГ Сауера” били задовољни моделом ГСГ 1911-22, да су га понудили паралелно на тржишту као СИГ Сауер 1911-22.
Вешто камуфлирани детаљи
Пиштољ стиже у јефтиној и климавој пластичној кутији, са још два оквира од 10 метака, основним алатом за расклапање и чишћење, неколико резервних предњих нишана различите висине и упутством за употребу. Спољашње димензије пиштоља су идентичне као било који други М1911 у Говермент конфигурацији са цеви од пет инча.
Пиштољ са додатном опремом, Бранко ТРИФУНОВИЋ
Оштро око ће одмах приметити неколико детаља који одају да то ипак није М1911 у .45 АЦП. Најпре, са десне стране рама постоје додатна два места где се види да је цев учвршћена у рам. Један је попречна чивија, други је имбус завртањ. С предње стране јасно је уочљив мањи пресек цеви, иако су конструктори то вешто покушали да маскирају навојем на њеном крају, како би изгледала као цев већег пресека. У самој шаци се осећа разлика у балансу.
Разлика у маси и балансу
![](/storedImages/2020_07/31/1596188130_sig-8.jpg)
Маса пиштоља је приближна правом М1911, али распоред масе је другачији. Код стандардних пиштоља система М1911 у основном калибру, оса баланса празног пиштоља је померена унапред у односу на 1911-22. Навлака и цев на правом су прилично тежи, јер су од пуног челика. На 1911-22, навлака мора да буде од што лакшег материјала, јер, једноставно, метак .22 ЛР нема довољну снагу да помери тешку навлаку уназад и обезбеди поуздан рад механике. То се јасно осећа и приликом репетирања, отпор опруге је занемарљив, јер је навлака направљена од ливене легуре цинка. Цев је дефинитивно челична, јер мора да буде да би трпела притиске и топлоту, али и она није превише тешка. Из тог разлога је рам 1911-22 направљен да буде нешто тежи, да би укупна маса пиштоља била приближна правом М1911.
Уштеда где год је могуће
Расклапање пиштоља је делимично слично као код “великог брата”, уз неколико додатних корака. Интересантно је да бушинг у навлаци не игра никакву улогу на овом моделу. На уобичајеном М1911 служи за центрирање цеви у навлаци, док је на овом 1911-22 цев фиксирана у раму и бушинг је ту чисто козметички и да испуни форму непролазног система М1911.
Други занимљив детаљ је инсерт у навлаци, у коме се налази извлакач, ударна игла са опругом и блокада ударне игле. Уобичајено је овај склоп један део навлаке, али вероватно из економских разлога на овом моделу је одвојен. ГСГ прави овај модел са две дужине цеви - 5 и 3,4 инча. Идентичан инсерт се користи у оба модела, па је то вероватно један од облика уштеде. Овај модел на европском тржишту кошта око 380 евра, тако да сви поменути елементи за уштеду у цени имају смисла, ако је циљ да се направи што јефтиније, а функционално оружје.
Простор за побољшање
Као што то обично бива са сваким популарним комадом оружја, увек се нађе нека мања фирма да понуди тржишту нешто што унапређује оригиналну конструкцију. На конкретном примерку са теста је замењено више оригиналних делова. Најпре, оригинална вођица повратне опруге је замењена алуминијумском из једног комада.
Тиме пиштољ добија мало на маси у предњем делу, али и то мало значи. Цев на овом моделу има навој на крају, на који се може монтирати адаптер за пригушивач пуцња. Исти навој се може искористити за монтирање проширења цеви, тако да боље належе на бушинг. То је познато као булл (дебела) цев.
Поред очигледног натписа калибра, детаљи попречних чивија на раму и навлаци одају другачију унутрашњост овог 1911, Бранко ТРИФУНОВИЋ
На тестном примерку навој на цеви и бушинг су прецизно обрађени, тако да бушинг поново може да служи својој оригиналној намени. Све што треба учинити је да се уклони имбус који фиксира цев у навлаци. Тиме цев добија мало слободе за кретање у раму, таман довољно да може да се центрира у навлаци и да се поклопи са нишанима сваки пут. На тесту је примећено унапређење прецизности заменом ових делова.
Пиштољ растављен за чишћење, Бранко ТРИФУНОВИЋ
Као један од система безбедности, окидач не може да се повуче ако оквир није у рукохвату. На примерку са теста је тај детаљ уклоњен јер не доприноси побољшању безбедности, а само смета при уобичајеној манипулацији. Довољно је што пиштољ има три безбедносне мере: кочницу на рукохвату, мануелну кочницу на раму и аутоматску блокаду ударне игле попречним клином, све преузето са стандардног М1911.
Прихватљива копија оригинала
Произвођач поносно истиче да је овај модел компатибилан са 80 одсто делова са оригиналног М1911. Навешћемо неке од делова који могу да се замене на овом моделу: предњи и задњи нишан, окидач, ударач, кочница на раму, кућиште ударне опруге, ручна кочница, устављач оквира, као и још неколико спојница и опруга. Тиме власник добија додатни простор за побољшања и кастомизацију ако то жели.
Ефикаснија муниција веће снаге
Пиштољ је купљен са идејом да пружи јефтини тренинг. Будући да је .22 ЛР 4-5 пута јефтини од .45 АЦП, уштеде у тренингу су значајне. У првих неколико стотина метака су се показали уобичајени проблеми код овог типа оружја. У зависности од типа муниције, дешавали су се проблеми са естракцијом и убацивањем новог метка у цев, углавном са муницијом типа СВ док са ХВ углавном није било потешкоћа. Разлог за такве нежељене појаве је и грешка стрелца, јер ослањање палца на навлаку може да је успори, довољно да изазове застоје.
Пиштољ лепо лежи у руци, иако је приметна нешто мања маса од оригиналног 1911 у .45 АЦП, Бранко ТРИФУНОВИЋ
После оквирно 600-700 метака, шине у навлаци су се исполирале довољно да су проблеми елиминисани ако се користи ХВ муниција. Ово је и логично: навлака је пуне величине као и на правом М1911, тако да је потребан јачи метак ради обезбеђивања правилног функционисања механике. Након шест-седам хиљада метака примећују се мање деформације меке легуре на навлаци у зони устављача навлаке, али те промене су само козметичке, не и функционалне.
Прочитајте још: Индијанци као инспирација: "Сваки лук правим као да је за мене и само најбољи квалитет и перфомансе могу да дођу у обзир"
Убрзо се примети да пиштољ ипак није замена за прави Колт М1911. После неколико недеља коришћења искључиво муниције .22 ЛР, прелазак на калибар .45 АЦП заправо и није пријатан. У другачијој динамици тренинга, где би тренинг почињао са .22 ЛР и касније прешао на .45 АЦП - разлике су биле мање.
Пиштољ у оригиналном паковању, Бранко ТРИФУНОВИЋ
Област где је пронађена права употребна вредност 1911-22 је плинкинг и обука нових стрелаца. За обуку је незаменљив: трзај и шок од праска скоро да не постоји, команде су исте као да се користи прави М1911 и сви елементи манипулације се могу вежбати на 1911-22 као и на пиштољу пуног формата и калибра.
Бранко ТРИФУНОВИЋ
Пратите нас на ИНСТАГРАМУ и ФЕЈСБУКУ